Ak, hvor tager de fejl:
De, der tror, at alle, der har været i Virginia -
- ved, hvad Virginia er. Kaptajn John Smith
Kom, ånd.
Hjælp os med at synge beretningen om vores land.
Du er vores moder.
Vi din majsmark.
Vi stiger op fra din sjæl.
Kære moder.
Du fylder landet med din skønhed.
Du når verdens ende.
Hvordan skal jeg finde dig?
Vis dit ansigt.
Du, den store flod, der aldrig tørrer ud.
En ny begyndelse
- Lad ham gå. - De sagde, han skulle hænges, sir.
Husk, at du kom til dette land i lænker, Smith.
Du er i unåde, og hører jeg flere oprørske ytringer, bliver det værre.
Er det forstået?
Kaptajn Newport! Jeg har fundet østers store som sten.
Og der er masser af fisk. Vi kommer til at leve som konger.
Efter måneder på havet behøver vi ikke lede mere. Dette sted er fint.
Vi har fri udsigt over floden, så fjenderne ikke kan overraske os.
Bring ankrene og sejlene i land -
- i tilfælde af, at nogen med hjemve beslutter sig for at hugge dem.
Vi må sørge for ikke at fornærme naturfolket.
Svigter høsten, er vi nødt til at handle med dem.
Når vi har slået os ned her, kan vi rejse op ad floden -
- og søge ud mod det andet hav.
Søster!
De vilde besøger os ofte i al venlighed.
De er sky, som nysgerrige hjorte.
I nat sover vi fuldt bevæbnede om bord på skibene.
I morgen fælder vi hvert eneste træ i nærheden af fortøjningspladsen -
- og bruger de bedste stammer til at bygge vagttårne og fæstning.
Når det er ordnet, sår vi hvede og korn, bygger huse og henter brænde.
Driverter piskes for deres ulydighed.
Sir? Hvornår må vi gå ud ... og snuse lidt rundt?
Vi er her ikke for at plyndre, men for at etablere en koloni.
Hvor mange lande har jeg forladt?
Guld har I ingen nytte af. Ikke om seks måneder, når sneen kommer.
Hvor mange have ..?
Så meget modgang, så mange farer.
Heldet har altid været min ven.
Nogen må have stjålet fem tønder, og disse to er ødelagte.
Brændemærk ham! Skær ørerne af.
Jeg fangede disse to, sir. De udspionerede.
Hallo!
Vi har mistet naturfolkets gunst.
Havde vi ikke skuet land den dag, ville jeg være vendt tilbage.
Provianten er næsten væk, og vores bedste folk er syge med feber.
Resten gør snart oprør. Vi kunne lige så godt være gået på grund!
Naturfolket taler om en by længere oppe ad floden -
- hvor der bor en mægtig konge.
Jeg vil sende et bud til ham for at se, om han vil handle med os.
I mellemtiden vender jeg tilbage til England for at hente forsyninger.
Jeg kommer først tilbage til foråret. Radcliffe har kommandoen.
Jeg behøver vel ikke fortælle, hvem der skal møde de vildes konge.
Det bliver en farlig opgave.
Kaptajn Smith er den eneste trænede soldat.
- Hvilke færdigheder har han? - Dem, du mangler.
Jeg vil virkelig gerne vide en ting.
Hvad forhindrer bødlens ven -
- i at alliere sig med naturfolket?
Kun tortur, formoder jeg ...
Han kan lære dem om krigsførelse, hvis jeg må være så fræk.
Hans ret til en kaptajn-titel er mildest talt tvivlsom.
En bondesøn kan ikke forventes at opføre sig som en gentleman.
Vil du måske have opgaven, Wingfield?
Smith? Det her er en chance for at gøre bod.
Jeg forventer, at du tager imod den.
Hvem er det, hvis stemme jeg hører svagt?
Som driver mig til at fortsætte.
Du har evner til at blive en leder, Smith. Kan man stole på dig?
Hvad er det for en stemme, der taler inde i mig?
Vejled mig mod det bedste.
Hvor?
Stjernen har altid vejledt mig.
Vist vej.
Ført mig videre.
Til eventyrets land.
Der skal livet begynde.
En verden, der svarer til vores forhåbninger.
Et land, hvor éns sjæl kan renses.
Hvor man kan blive den, man virkelig er.
Vi bør begynde forfra. En ny begyndelse.
Her er Jordens velsignelse til alle.
Her er ingen fattig.
Her er god jord til alle, og man betaler kun med arbejdskraft.
Vi skaber et sandt rige bygget på hårdt arbejde og troen på os selv.
Ingen skal kræve høje afgifter eller høste frugten af vores slid.
Ingen skal være hævet over en anden. Alle er lige for loven.
Kaptajn? Der er for lavt. Vi kan ikke fortsætte.
Få hende ind.
Ingen skal stjæle den mad, som éns ven har arbejdet hårdt for.
Mænd skal ikke gøre hinanden til bytte.
Lad os tage tilbage, sir.
Vi er fortabte.
Lad dem gå!
Der er ebbe, kaptajn.
Bunden støder mod mudderet, sir.
Hold riflen klar. Skyd, hvis I ser noget.
Den fremmede
Solen. Og månen også.
Den viser, hvor solen jager natten over hele Jorden.
Fra himlen? Nej.
Jeg kommer fra England. Et land mod øst.
Tage af sted? Det kan vi ikke før til foråret.
Først da kommer skibene tilbage.
Vi har ... genstande, der måske ville interessere jer.
Krudt!
I det øjeblik, hvorjeg skulle dø, kastede hun sig over mig.
Skån hans liv.
Vi bliver nødt til at fordrive dem, mens de stadig er få.
Hvorfor skal vi tage os af dem, hvis de ikke gør os fortræd?
De vil bare have et stykke jord.
Ja, indtil videre. Men hvad tager de i fremtiden?
Han kan lære hende om sit land på den anden side af bølgerne.
Hvis de ikke tager af sted, driver vi dem ud i havet.
- Himmel. - Himmel.
- Sol. - Sol.
Vand.
- Øjne. - Øjne.
- Læber. - Læber.
Øre.
Alle kongens børn er smukke, men hun, den yngste -
- var det i sådan en grad, at selveste solen -
- måbede, hver gang hun kom ud i hans nærvær.
Hendes far havde en halv snes koner. Hundrede børn.
Men hun var hans yndling.
Hun overgik de andre med sin skønhed og visdom.
Alle elskede hende.
Måne.
De er venlige, kærlige og trofaste.
Svig og bedrageri findes ikke.
Ordene for at lyve, bedrage -
- grådighed, misundelse og tilgivelse er aldrig blevet udtalt.
Jalousi findes ikke. Ingen fornemmelse for ejerskab.
Her er det, som jeg mente var en drøm, virkelighed.
Lov mig det ...
Du skal prioritere dit eget folk frem for alt andet.
Jeg kender mig selv.
Også dit eget hjerte?
Han er ikke en af os.
De stoler på mig som en broder.
Jeg, der var en pirat, som levede af at stjæle med arme og ben.
Nu er jeg en fri mand.
Alt, hvad de har, må jeg få del i.
Jeg ved det ikke.
Jeg reddede et barn fra at drukne.
Aldrig har det slået mig, at jeg kan påvirke andres liv og helbred.
Lovløs.
Jeg var en død mand.
Nu leverjeg.
Du, mit lys.
Mit Amerika.
Kærlighed.
Skal vi fornægte den, når den besøger os?
Skal vi ikke tage imod det, der gives til os?
Der er kun dette.
Alt andet er uvirkeligt.
Moder.
Hvor bor du?
I himlen?
I Skyerne?
I havet?
Giv mig et tegn.
Vi stiger op. Vi stiger op.
Jeg er bange for mig selv.
Han virker som en gud for mig.
Hvad er livet, hvis jeg ikke må være nær dig?
Har de mistanke?
At kunne blive givet væk til dig.
Du til mig.
Jeg vil være dig tro.
Oprigtig.
Vi er ikke to mere. Én.
Én.
Jeg er.
Kongen sagde, at jeg var fri. Han ville sende mig tilbage -
- under forudsætning af, at vi skulle rejse, når foråret kom.
Hans høvdinge havde rådet ham til at dræbe mig.
Nu kendte jeg jo til deres våben og deres stærke sider.
Hans datter forsikrede ham om, at jeg var en god mand.
Jeg skulle sige, at naturfolket ikke tolererede, at man stjal deres land.
Der var intet hav bagved bjergene.
Kun et land, der strakte sig i evighed med store enge.
Et uendeligt land.
Kaptajn Smith?
De er tilbage.
De vilde skal blive her, kaptajn.
- Hvor har du været? - Er du kommet tilbage fra de døde?
- Hvor er kaptajn Radcliffe? - Aner det ikke.
De sagde, at han tog til England. Har du mad med?
- Han døde her. Han faldt ned. - Vi har stjålet i fire måneder.
- Alt forfalder. Se på kirken! - Og alle sygdommene fra sumpen.
- Hvem passer så på jer? - Her er kun sygdom og død.
- Jeg så et lig i mudderet. - Du lyver.
Fire mennesker døde i går, og de æder dem.
Tyveknægte! Sjakaler! Bind deres fødder sammen!
Du ser ud til at have det fint, Smith.
Har du haft det godt? Jeg formoder, du har haft det fantastisk!
Du blev ikke sendt derhen for at more dig. Vi har lidt her.
- Jeg ignorerer det, jeg har hørt. - Tingene har ændret sig, Smith.
Vi kan ikke tillade frækhed. Ellers bliver der kaos her.
Jeg bestemmer nu, og du er frataget kaptajn-titlen.
- Har du ret til at dømme mig? - Det behøver vi ikke bekymre os om.
Synd, du gik glip af din rettergang. Du turde ikke komme tilbage.
- Min rettergang? - Ja.
Du sigtedes ifølge tredje Mosebog.
Retssagen fandt sted under din desertering. Her går det hurtigt.
Han har selv taget al den gode mad og givet os råddent hvede.
Du har ikke andre øjne og ører end dem, der sidder på Smith.
Han tænker kun på sig selv.
Jeg har delt alt!
Han hedder ikke engang Wingfield, men Woodson.
- Han forlod England i vanære. - Grib dem!
Alle, der forhindrer, at de straffes, kommer til at bøde for det.
Giv mig den.
Der behøves ingen retssag. Det er mytteri.
Jeg henretter dig hermed i kongens navn!
- Han er stendød. Det var rerfærdigt. - Jeg er enig med mr. Argall.
Jeg ville skamme mig, hvis mine tjenere omgikkes ham.
Du var jo selv tjener. Jeg har fået én kylling. Small har spist seks.
- Kaptajn Smith burde lede os. - Ja.
Præsident Efteråret 1608
Fortæl hende det.
Fortælle hvad?
Jeg elsker dig.
Men jeg kan ikke elske dig.
Det var en drøm.
Nu erjeg vågen.
- Hvad skal vi gøre med ham? - Ikke noget.
Han er skør. Ufarlig.
Jeg lod hende elske mig.
Jeg fik hende til at elske mig.
Hvad handlede uenigheden om?
Han sagde, at det er den 1 5. i dag. Jeg sagde den 1 7.
Jeg er nødt til det.
Skændtes l om en dato? Det her er fordømmelse.
Skulle l ikke grave en ny brønd? Hvorfor har I ikke gjort det?
Stands arbejdet! Gå i gang med at grave brønden!
De, der ikke kan bære jord i spande, skal gøre det med hænderne.
Den, der ikke arbejder, får ikke mad.
Ærlige og flittige mænds arbejde -
- skal ikke udnyttes af nogle få driverter.
Det her land er elendighed for dem. Døden ... Et helvede.
De graver efter guld, mens de sulter.
Der tales ikke. Der er intet håb. Det her er det eneste arbejde.
Hvorfor har naturfolket ikke noget guld?
Du jagter en drøm.
- Kan du se mændene, de har sendt? - En flok idioter.
De sår ikke hvede og vil hellere spise fisken rå end at hente brænde.
Dårligt vand. Støren er stukket af.
Brokkerier.
De vil dyrke vingårde og drikke deres vin.
Elsk det gode, og had det onde! Og reparer hullerne i muren!
Lad mig slippe for din musik og sang.
Jeg vil ikke høre din ...
På Herrens befaling smadres store huse, og små huse pulveriseres.
Nogen burde skyde Small. Han har ikke en chance og smitter os alle.
Han spiste med Worthams ske, og nu er Wortham død, min ven.
Skal vi vente, indtil alle er døde?
Sir? Ackley er død. Nogen har spist hans hænder.
Han var i det mindste velklædt.
Så fredfyldt. Man forventer næsten, at han begynder at snakke.
Jeg vil savne ham. Det gør vi vist alle.
Nu er vi 38.
At rejse op ad floden igen.
At elske hende i det fri.
Hvad holder dig tilbage her?
Hvad er dine hensigter med hende?
Med dem.
Der er intet i floden. Den er tom.
Vi vil tilbage til England. Må vi ikke nok, sir?
- Hvor er kaptajn Newport? - Han kommer snart tilbage.
- Har han mad med? - Det skal han have.
- Hvornår må vi tage tilbage? - De æder de døde.
- Tror du på spøgelser, kaptajn? - Folk er ligeglade indianerne.
Pas på, du ikke kommer galt af sted.
Du behøver ikke gøre mere for os.
Hvorfor kom du ikke til mig?
Jeg ved det godt, min elskede.
Stol ikke på mig.
Du ved ikke, hvem jeg er.
Husk.
Hvem er du, som jeg elsker?
Hun.
Messing rørte ved hendes hår.
- Hvor skal du hen? - Du tør ikke tage med.
- Burde du ikke have flere med dig? - De må komme med, hvis de vil.
Jeg vil se, om vi kan handle med en anden stamme.
- Sejl. Sejl videre. - Vær forsigtig, sir.
Hvad er det for et liv, hvis man ikke må leve det?
Stjæle hendes kærlighed.
Hun lå fredeligt og kiggede op i himlen.
Ubevægelig.
Bange for det, jeg attråede allerhøjst. Sikken tåbe, jeg var.
Jeg kan ikke tage to veje samtidigt. Jeg kan ikke narre Gud.
Klamrer mig til Gud.
Så længe man gør det, har man ret til et liv.
Hun er grænseløs.
Roden til alt ondt.
Det gør det smagløse rigtigt og gør en simpel mand fornem.
Når jeg er hos dig, ved jeg noget, som jeg glemmer, når jeg er væk.
Fortæl mig, min elskede.
Vil du have, at jeg skal leve med dig igen?
Er det her manden, jeg elskede så længe?
Et spøgelse?
Kom!
Hvor er du, min elskede?
Fri?
Hvad er jeg bange for?
Kan kærlighed lyve?
Du.
Jeg kan ikke gå med ind i skoven.
Skal jeg vise dig England?
Nej, der er for langt.
Hvis jeg må være hos dig ...
... er det alt, hvad jeg har brug for.
Fæstningen er ikke verden.
Floden fører tilbage dertil. Men den fører også videre.
Dybere ... ind i vildmarken.
At begynde forfra.
At udskifte det falske liv med et, der er sandt.
Og opgive navnet Smith.
- Hvad laver du her? - De var væk længere end ventet.
Jeg farede selv lidt vild. Det kan let gå galt.
Ebbe.
Endelig rigelig plads til at komme fri.
Kan jeg føre dem til et andet sted?
- Er det lige så godt, som vi troede? - Desværre ikke.
Det var faktisk et rigtigt rottehul. Se dig omkring. Kun sump.
Jorden giver efter under fødderne. Lad de døde begrave de døde.
Der er nok flere vandpytter end land.
Der er flere myg, end der er senge i et kloster, og alle er sultne.
Kun vildmænd kan bo der.
Men vestpå mod bjergene i syd er der noget helt andet.
- Vi kan sejle videre ... - Kom, min elskede.
Det flyder.
Hvor? Livet.
Er du ægte? Jeg, i din sjæl.
Er jeg en bedrager? Min mund er tør.
Min krop sitrer.
Hvor er jeg falsk. Huden brænder.
Jeg har to sind.
Skal jeg fortælle det til far?
Der er ikke andet end det her.
Hvad var jeg?
Hvad er jeg nu?
Åh, moder.
Hvad har jeg gjort? Kærligheden er grænseløs.
Denne kærlighed gør ondt.
Jeg er. Jeg vil blive ... din.
En hemmelig afgrøde
De vil ikke rejse væk.
Hvem gav dem sæden?
Kom med mig.
Du skal fortælle hvorfor.
- De kan ikke høre os. - Han ved, at I bliver her.
De kommer.
Slut fred med ham.
Han accepterer ikke fred. Hvorfor skulle han gøre det?
- Kom med mig. - Hvor skulle vi bo?
I skoven? En trætop? Et hul i jorden?
Kom med mig. Dine folk finder snart ud af, at du var her.
- Fremad, mine herrer! - Gud bevare dronningen!
- Frem med lanserne! - Gud bevare dronningen!
Angrib! Venstre ben først, mine herrer. Fremad march!
Gør klar til holdt! Holdt!
Musketerer frem!
Fyr!
Hold linjen!
Hvordan kan l eje jord? Jord skal ejes af dem, der kan udnytte den!
I uslinge!
Skyd ham! Hvad venter I på? Skyd!
I hedninge!
Svovlens afkom. Ildens sønner. Djævle fra helvedesgabet!
Herre. Vend dig ikke væk fra mig.
Du vil ikke se en synder dø.
Jeg har vendt mig væk fra dig.
Jeg har ikke lyttet til din stemme.
Lad os ikke blive udslettet.
Du var lyset i mit liv.
Min glæde.
Jeg kan ikke lade dig dø.
Jeg er for gammel til at holde det ud.
Tilgiv mig, fader.
Jeg sender dig væk.
Det her er sidste gang, vi taler med hinanden.
Du er ikke længere mit barn.
Vandet er forgiftet. De har lagt en død hund i brønden.
Vi kan hverken fiske eller jage.
Hvor længe holder vi ud?
Sult kan føre til uhyggelige ting.
Elendige hunde! Jeg ved ikke, om jeg kan bruge hånden igen.
- Som et lig, der ikke er begravet. - Der er noget, du ikke har fortalt.
Hvad gjorde du mod dem? Der er noget, du ikke fortæller.
Som en hveps i en flaske.
Fanget. At skænke dem lys ...
Befri os fra det onde, der lurer i mørket.
Døm os ikke for vores synder.
Blandt hele dit folk er jeg blevet et monster.
Driv mig ikke bort.
Rens mit hjerte.
- Fortæl ham det. - Prinsessen er i Pastancy.
De sendte hende til onklen, Patowomech, en ven af mig.
Jeg har talt med hans mænd. Han vil sælge hende.
Han siger, at hvis hun er her, vover kejseren ikke at angribe.
- Er du sikker på, at det var hende? - Ja. Jeg talte selv med kongen.
- Hvad vil slynglen have for hende? - Han kan lide kamme.
Men nu har han vist bestemt sig for en kedel.
Sådan en kobberkedel, som mor lavede gryderet i.
- Hvad siger du? - Kong James ville ikke tillade det.
- Ser du hellere, vi tilintetgøres? - Hun har gjort tilstrækkeligt.
Hun risikerede en hård straf for at redde mig. Tru mig!
Uden hendes hjælp ville I have sultet. Så lever jeg i tusind år!
Det er hende, der har reddet kolonien fra en katastrofe.
Hun og hendes stamme var ved at dræbe os alle.
Der skulle være nogen her, hvis skibene vender tilbage.
Du sagde selv, at hendes far elsker hende højt.
Eller har du personlige grunde til din indstilling?
Vend tilbage til din post.
Straffen for ikke at adlyde ordrer er hængning.
Du bryder loven. Det her er mytteri.
Er det mig, der overtræder loven?
Jeg kan fortælle, at Smith her agter at gifte sig med tøsen -
- og udnævne sig til kongen af Virginia.
Du har ikke kommandoen længere, Smitty. Jeg skal have medaljen nu.
Du har forsømt dine pligter over for kongen og svigtet Jamestown.
Du er derfor uværdig som medlem af kolonien. Du bestemmer ikke mere!
Stor og mægtig. Herre og hersker.
Nej! Vi skal bringe orden her.
Alle kan ikke løbe rundt og skabe sig.
Så bliver der kaos!
- Kom her. - Kom nær.
- Nu får du pisk. - Kom nær.
- Du siger: "Kære ven." - Rør ved mig.
"Jeg lover, at jeg vil bede for dit helbred resten af livet."
- Ingen er respektløs over for mig. - Jeg er sammen med dig i alt.
Sæt ham til hårdt arbejde.
Send ham ind i skoven for at hente tømmer til murene.
Lad ham stå op hver nat, så han kan tænke over overtrædelserne.
Du er en værdiløs usling!
Åh, moder. Har han sendt skibet for at hente mig?
Samvittighed er en plage.
En flue. En usling.
Tror man ikke, at man har noget, hvilke bekymringer har man så?
Moder.
Du er min styrke.
Ellers har jeg ingen.
Præsident? Jeg undlod at fortælle det til dig.
Kaptajnen har ikke posten længere. Han kan forklare det bedre end jeg.
Det er prinsessen!
Det her bliver Deres hjem. Fader Whitaker boede her, men han er død.
De flydende øers genkomst
Skibene kom tilbage, og kanonerne fik naturfolket til at bede om fred.
De sagde, at de ville hente dig. Jeg var imod det.
Jeg ville ikke gøre dig fortræd.
Nu er der kaos. Vi skulle have stoppet, før det var for sent.
Hvad er det rigtige? Hvad er forkert?
Hvem er den her mand?
Nu ... er alt perfekt.
Lad mig fortabe mig. Være ægte.
Du strømmer igennem mig som en flod.
Kom! Følg mig.
Det er nok! Lad os være alene.
Vil du anklage denne mand for noget? Er du sikker?
Nu kan det være nok med jeres skænderier, Argall. Gå bare.
Jeg har nyheder. Kongen ønsker, at du tager tilbage til England.
Du skal lede din egen ekspedition -
- for at kortlægge de nordlige kyster og lede efter en rute til lndien.
Jeg husker, da du havde ambitioner. Vil du ikke blive ved?
Vil du ikke opdage nye veje, som du tidligere -
- nægtede at udforske, hinsides grænserne?
Kongen nærer stort håb om dig. Han har planer.
- Hun tager sig af dig nu. - Jeg hedder Mary, og du er ...
Hun hedder det ikke længere. Hun har intet navn.
Hvor beklageligt. Så må vi give dig et.
Her.
Gnid med håndklædet.
Jeg vil finde glæde i alt, hvad jeg ser.
Hvor er jeg på vej hen, moder? Det går så stærkt.
- Tag små skridt. - Jeg vil have min elskede.
Jeg går ned til floden med levende vand for at møde ham.
Hvor kommer den fra?
Hvor fører den hen?
Hvorfor vil de have guld?
Kan de ikke fremstille det?
Spiser de det?
Se bag portene her. Paradiset er der stadig.
Vi er flygtet fra den gamle verden og dens bånd.
Lad os begynde forfra og være et forbillede for menneskeheden.
Vi er verdens pionerer.
En fortrop der sendes ud i vildmarken for at finde nye veje.
Vores ungdom er vores styrke og manglen på erfaring vores visdom.
Gud har givet os et forjættet land, en storslået arv.
Ve os, hvis vi nogen sinde vender ham ryggen.
Lad os skabe et land, hvor et menneske kan udnytte sit potentiale.
Fremtidens land. Et nyt kongerige.
Behager jeg dig?
Hans øjne.
Du kendte mig som den, jeg var for længe siden.
Jeg har aldrig været den, du tror.
Hvad siger han?
Kom, lad os sætte os ved floden.
Jeg kan ikke sove, før vi ses igen. Se på mig.
Der er intet ondt i dig.
Jeg tilhører dig.
Han ved det.
Hvor er jeg?
Vent i to måneder. Så fortæl hende, at jeg er død.
Sig, at jeg druknede.
Han har forladt dig, prinsesse.
Han fortalte bare en masse løgne. Glem ham.
Jeg har forfærdelige nyheder.
Kaptajn Smith er død. Han druknede under overfarten.
Han elskede dig højt.
Jeg er vred.
Hvor er din kærlighed nu?
Hvor er vores barn?
Du er gået bort og har taget mit liv med dig.
Dræbt guden inde i mig.
Ser solen det her?
Vi hviler på skæbnens leje.
Jeg tager afsked med dig.
Jeg stiller dig spørgsmål.
Jeg begræder. Jeg er knust.
Tag min hånd, fader.
Et frieri
Hånet. Fordrevet. Isoleret.
En køter.
Kom, død. Tag mig med.
Befri mig.
Lad mig blive det, jeg engang var.
Da jeg først så hende, mente man, at det var ude med hende.
Knust, fortabt.
Det lod ikke til, at hun lagde mærke til andre.
Jeg vil gerne tilbringe eftermiddagen med dig.
Hvordan skal jeg spørge?
Mennesker som du kan vende modgang til noget godt.
Al den sorg vil gøre dig stærk og føre dig mod noget højere.
Tænk på et træ. Det bliver ved med at vokse rundt om sine sår.
Grenene knækker, men træet giver ikke op.
Det bliver ved med at strække sig mod lyset.
Vi skal modigt møde modgange og ikke lade dem skræmme os.
Vi skal leve videre og lægge vores bekymringer til side.
April, maj, juni, juli, august.
- Hvad er en dag? - En dag?
- En time? - En time er 60 minutter.
Hvorfor har Jorden farver?
Mange lidenskaber har jeg modstået.
Hver dag. Hver time.
Selv i søvne. De vækker mig for at forbavse mig.
Denne kærlighed er blevet til en labyrint ...
- ... som jeg ikke ved ... - Er du ked af ...
- ... hvordan jeg skal finde ud af. - ... at have mistet din familie?
- Hvad skal hun hedde? - Rebecca.
Jeg døber dig i Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
Hun har sagt ja til mit tilbud om at arbejde i marken.
Hun forstår sig på tobaksdyrkningen.
Folk var kede af, at hun skulle rejse.
Timerne går. Hun siger ikke et ord.
Hvem er du?
Hvad drømmer du om?
Vi er som græs.
Er du rar?
Hun væver alt sammen.
Jeg rørte ved hende for længe siden uden at vide, hvad hun hed.
Alle lovpriser hende.
Hvad ville du svare, hvis jeg friede?
Gør du det?
Hvor skal vi bo?
Her. I England hvis du vil. Det ville måske være bedst.
Du ville få en chance for at glemme dit liv her.
Hvorfor viger du tilbage?
Svarer du ikke ja?
Hvis du ønsker det.
Det her var ikke det, jeg ventede, Rebecca.
Jeg er ked af det.
Hvorfor græder du?
Jeg skal nok ... være glad.
Du elsker mig ikke nu, men en dag vil du gøre det.
Du er vel ikke uvidende om Guds unåde mod Levi og Israel -
- fordi de giftede sig med fremmede koner?
Nej.
- Vil du gøre alt for det? - Ja.
Vi skriver et bønskrift, hvor vi forklarer ...
Guvernøren kræver et brev, der oplyser årsagen til vores forening.
Det her kan være begyndelsen til at omvende naturfolket.
Det kan jo være, at det slet ikke handler om hengivenhed -
- men om plantagens bedste og dit lands ære.
Og din egen sjæl.
Ydmyget. Men alligevel rører det mig ikke.
Hvis det ikke er din sande hensigt, vil du så gøre det?
Ja, sir.
Så må De virkelig elske hende, mr. Rolfe.
Skriv ...
Jeg kræver afjer, at I vil blive stillet til ansvar på dommedag -
- når alle hemmelighederne i jeres hjerter afsløres.
Føler I nogle hindringer for, hvorfor I ikke skal forenes i ægteskabet -
- så bekend det nu.
Moder. Hvorfor kan jeg ikke føle, som jeg burde?
Skal?
Jeg levede en gang i falskhed. Det må jeg ikke gøre igen.
Tag tornen ud.
Han er som et træ.
Han beskytter mig.
Jeg hviler i hans skygge.
Kan jeg ignorere mit hjerte?
Hvad kommer fra dig, og hvad gør det ikke?
Mægtige sol, jeg takker dig.
Du giver liv til træerne og bakkerne.
Til bække og floder.
Til alt.
Moder.
Din kærlighed findes i alt det, jeg ser.
Vis mig vej.
Lær mig, hvordan du gør.
Giv mig et ydmygt hjerte.
Vi har fået overraskende nyheder.
Vi er blevet inviteret til England af kongen og dronningen.
De vil holde kongelig audiens for dig.
De kender til dig.
Langt nordpå Foråret 1614
- ... og de gav ham til sørøverne. - Fem år!
Alle skibene sejlede mod Newfoundland.
Han snusede rundt deroppe, og så tog han hjem. Kaptajn Smith.
- Han kunne få én til at le. - Det er anderledes nu.
- De sendte ham til London. - Han gjorde så meget for kolonien.
Lever kaptajn Smith?
Så du ham?
- Jeg kan ikke gøre det. - Hvorfor ikke?
Det ville betyde noget, jeg ikke føler.
Hvad er der sket?
Jeg er gift med ham.
Han lever. Jeg hørte dem tale ved fæstningen.
Han er stadig i live.
Gift? Du ved ikke præcist, hvad ordet betyder.
Men jeg er gift med ham.
Søde kone.
Kærlighed skabte båndet, og kærlighed kan også bryde det.
Der er noget inde i hende, som jeg aldrig får at vide.
Din far har sendt mig.
For hver englænder, jeg møder, skal jeg lave et hak i pindene.
Så vil jeg se den gud, som de taler så meget om.
London Sommeren 1616
"De tårner op i den azurblå himmel og fejrer denne glædens dag"
"Lad brusende strømme vise deres lykke"
"En svag pludren når de leger"
"l vilde mæandre flyder de og glæder sig en velsignet dag som denne"
"Lykke og held nedstiger på lodne vinger"
"Engle fører hende undervejs"
"Prinsessens nye liv bringer lykke til os alle denne dag"
Moder. Bliv hos mig.
Jeg har begået mange fejl, onkel.
Livet har ført mig til denne fremmede, nye verden.
Jeg ved knap nok, hvor jeg er.
De er så mange. Ligesom græsstråene.
Jeg håber, at mit folk tilgiver mig en dag.
Mit hjerte er døet bort så mange gange med dem.
Sig til far, at jeg stadig er hans datter.
Al min hæder til dig.
Søde kone. Holder du stadig af mig?
Jeg kan ikke være det, som jeg ikke er.
Hun ville aldrig have giftet sig, hvis hun havde vidst, han lever.
Hun var uvidende, da hun knyttede sig til mig, og jeg kan ikke -
- lade hende hindres af et bånd, som hun foragter, og som gør hende ondt.
Jeg vil ikke gøre noget mod hendes villje.
Og til sidst
Du elsker ham stadig og får ikke fred, før du møder ham.
Jeg var indbildsk nok til at tro, at jeg kunne få dig til at elske mig.
Man kan og burde ikke gøre det.
Du er havnet i en situation, som du ikke kunne forudse.
Jeg vil ikke frarøve dig din selvrespekt.
Du er den mand, jeg troede, du var ... og meget mere.
Var det forkert af mig at komme her?
Jeg ville være kommet tidligere, men jeg har været i hovedstaden.
Det er måske upassende, at jeg taler sådan med dig.
Men jeg har ofte tænkt på dig.
Men efter jeg tog af sted, gik det godt for dig.
Jeg hørte, at du var hos kongeparret og er i høj gunst.
Alle taler om dig på gaden. De kalder dig "Deres nåde".
- Du vidste vel, jeg havde lovet det? - Ja.
Fandt du dit lndien, John?
Det kommer du til.
Jeg har måske sejlet forbi det.
Jeg troede, at det, vi havde i skoven, var en drøm.
Det er det eneste, der er sandt.
Det føles, som om jeg taler med dig for første gang.
- Kan vi ikke tage hjem? - Så hurtigt som muligt.
Min mand.
Nu ved jeg, hvor du er, moder.
Den 13. april 1616.
Kære søn! Jeg skriver det her, så du måske en dag -
- forstår de omstændigheder, som nu er et fjernt minde.
Din kære mor, Rebecca, blev syg, da vi passerede Gravesend.
Hun mindede mig venligt om, at vi alle skal dø.
Hun sagde: "Det er godt, at du, vores barn, lever."